Det er meg... Har alt gått bra?
Hva? Har hun reist? Har hun også reist?
Jeg venter utenfor hotellet. Fort!
Hvem hadde kunnet forutse det, doktor...
Da han steg ut på gaten var det fremdeles mørkt.
Da porten gikk opp igjen, kom hun også ut.
Jeg trodde at de skulle ta farvel. I stedet hoppet hunden inn.
Hun steg også inn. Så dro de. Hører du, doktor?
- Ja. - En feilberegning...
Jeg har iallfall tatt forholdsregler.
Så du har bestemt deg? Hva venter du deg av ekteskapet?
- Å få følelsen av normalitet. - Normalitet?
Ja, stabilitet og trygghet... Når jeg kler meg på morgenen-
...ser jeg meg i speilet, og syns at jeg skiller meg fra andre.
- Hva ser du hos Giulia? - Kanskje kroppen, sensualiteten...
- Hun, da? - Så fort vi blir alene...
...kaster hun seg over meg. Vi tumler rundt på teppet.
- Tjenestepiken da? - Hun er overspilt.
Du gifter deg og jeg mister min beste venn, men jeg er...
...glad.
- To minutter igjen, herr Italo. - Kommer han?
Obersten? Ja, han kommer. Det lovte han.
Han er svært interessert. Prøv å beholde roen.
Det er underlig. Alle vil skille seg fra mengden, men du...
...Vil ligne alle andre.
Forti år siden gjorde faren min et besøk i Monaco.
Han fortalte at han etter teateret gikk til en har med vennene sine.
Der satt en fyr som var litt sprø. Han snakket om politikk.
Han trakk folk.
De bød ham å drikke og hisset ham opp.
Han spyttet på bordet og førte gale resonnementer.
Det var Hitler.
Dere har hørt "Hvem er lykkeligere enn jeg?" av Cesare Andrea Bixio.
Arcangeli-orkesteret fikk avslutte programmet.
De som sang var Silvana Fioresi, Oscar Carboni, Line Termini...
...og Le Rondinelle-trioen.
"Alliansens mystikk", samtale med Italo Montanari.
Italia og Tyskland: to av sivilisasjonens grunnvoller...
...står i sentrum for omverdenen. Deres forhandlinger...
...er avgjørende øyeblikk... i historiens vingeslag.
Takket være disse ledere har de to folk i dag gjenfunnet sine krefter.
De gjenoppdager også sine glemte og gjensidige likheter.
Det er det Goebbels kaller Mussolinis "Prøyssiske aspekt"-
- som ifølge oss er det Hitler kaller "Den latinske aspektet".
Italia og Tyskland: Nasjoner som har gjennomført antiparlamentariske-
- og antidemokratiske revolusjoner. Disse har stabilisert..
- Sitt, for all del! Kjære Clerici... - Dette er nytt for meg.
Personalmappen din er veldig god.
- Blir jeg valgt? - Vi gjør en grundig vurdering.
- Jeg forstår. - Statstjenestemann, klassisk dannet.
Karriere utsikter... Med en anbefaling fra Montanari-
- presenterer vi deg på departementet.
Du kommer til mitt kontor med ditt ærlige oppsyn og tilbyr meg...
...et spesifikt forslag.
Oberst Gabinettos kontor.
Har du aldri lurt på, Clerici... Hvorfor folk vil samarbeide med oss?
Noen av frykt... For penger, nesten alle...
Av fascistisk overbevisning, et fåtall.
Men du lokkes ikke av de årsakene.
- Når får jeg beskjed? - Snart, håper jeg.
...underminere revolusjonære idealer og fascistisk overbevisning...
Jeg lurer på hva som motiverer deg.
Jeg er klar til å reise så fort du har tatt en beslutning.
Så fint.
Jeg presenterer deg for ministeren.
Clerici... Clerici!
- Til tjeneste! - Ministeren venter deg.
- Er det første besøket? - Ja.
Da han gikk gjennom planen din, utbrøt han "Utmerket!".
Nærm dere Quadri, inngi ham tillit...
...infiltrere organisasjonen og finn deres agenter her i Italia.
- Frivillig, dessuten... - Ja, på eget initiativ.
- En selvvalgt innsats. - Tilintetgjøre anti-fascismen.
Man forstår seg ikke på kvinnene...
Hun sa at hun skulle til Paris, men nei!
Animula vagula blandula, hospes comesque corpori.
- Unnskyld, doktor. Jeg forstår ikke. - Det var ikke noe. Det er latin.
- Vær så god. - Så vakre.
Gir du dem ikke til meg, Marcello? Jeg har lyst til å få blomster i dag.
Her...
Til deg.
Vi burde gå til en spådame. Jeg vil vite alt om deg.
Hva gjør du der?
Skatt!
Pass opp!
Vi er jo forlovet. Det gjør ingenting.
Vet du hva jeg fikk av onkelen min fra Amerika?
Hva?
- Vil du se gjestelisten? - Nei, jeg stoler på mammaen din.
Don Lattanzi vil at du skal gå til nattverd om du skal gifte deg.
Før nattverd må du skrifte. Ellers vier han oss ikke.
- Jeg er ikke troende. - Hvem er det?
90 % av kirkegjengerne er neppe troende.
- Ikke prestene heller. - Jeg gjør det for din skyld.
Jeg elsker deg.
Om du... skulle ville...
- Ville? - Nå straks...
Her på gulvet... på teppet... Vil du?
Tenk på presten...
Han frir meg kanskje ikke fra synden.
De frir alltid alle.
Det er så lite tid igjen.
- Har du tenkt på bryllupsreisen? - Selvsagt.
Jeg forteller ingenting...
- Det er en overraskelse. - En overraskelse?
En overraskelse! Jeg elsker overraskelser.
Forlat oss, Giulia.
- Marcello, noen vil oss vondt. - Bordet er dekket!
- Et anonymt brev? - Et anonymt brev?
Så stygge folk kan være! Det er verre enn en kniv i ryggen.
- Hva står det? - Det kom i dag, stemplet fra Roma.
Få se hva som står i det!
Les det høyt. Så brenner vi det.
Det er helt forferdelig.
"Signora, tillater du at din datter gifter seg med Dr. Clerici, -
- begår du noe som er verre enn en feil. Du begår en forbrytelse."
"Dr. Clericis far har lenge vært innlagt på sinnesykehus-
- da han lider av sinnssykdom som følge av syfilis."
"Sykdommen er arvelig. Ekteskapet kan ennå forhindres."
"En venn."
- Jeg lar meg gjerne undersøkes. - Absolutt ikke.
Jo! I Tyskland er undersøkelse før ekteskapet obligatorisk.
Min kjære! Du er ikke en mann... Du er en ordentlig engel.
Takk! Min fars sykdom er ikke arvelig, det kan legene garantere.
Min datter har hatt kusma, skarlagensfeber, meslinger...
- ...og røde hunder. - Helt sedelige sykdommer.
Nettopp.
- Hvem er du? Hvorfor følger du meg? - Det er en ren tilfeldighet.
Jeg forfølger deg ikke. Vi skulle visst hit begge to.
- Får jeg spørre... Heter du Clerici? - Jeg er Dr. Clerici. Hvem er du?
Manganiello i e-tjenesten. Obersten har sendt meg.
- Kom inn. - Takk.
Alberi!
For en uorden. Huset ser ut som et høl.
Ja, det er synd.
Alberi!
- Fortere! Vi rekker ikke. - Jeg kan ikke. Veien er glatt.
- De har en halvtimes forsprang. - Snakk mindre!
- Som vi skrenser. - Jeg bryr meg ikke.
- Vi må redde henne. - Jeg forstår deg.
Men om vi sprekker kraniet, hva har vida fått til?
- Kamerat! - Obersten ba meg si til deg...
Siden! Vent her.
Mamma! Vær så snill og skjul deg. Jeg vil ikke se deg halvnaken.
For en moralistisk sønn jeg har.
Jeg drømte at du kom inn gjennom døren, satte deg på sengen-
-og kysset meg.
- Skal du ikke kle på deg? - Hva er klokken?
Det er sent Skal vi ikke hilse på pappa?
Hvorfor dør han ikke? Da slipper vi kostnaden for sykehusoppholdet.
- Jeg har ikke så mye. - Selg bilen.
Nei, jeg selger ikke bilen. Da må jeg la Alberi gå.
Det vil jeg ikke.
Jeg er så ensom i dette huset. Jeg vil se ham når jeg har lyst.
- Ikke snakk med meg om elskerne dine. - Elskerne mine?
Jeg har bare en. Han er mer sjarmerende enn din gærne kjæreste.
Som du smigrer... Nei, bilen selger jeg ikke.
Jeg selger huset. Jeg vil reise rundt i Europa.
Alberi er født til å reise. Roma har blitt så provinsiert.
Pariolis ungdom allierer seg med fascistene...
De kan dra til helvete alle sammen.
- Agent Manganiello! - Til tjeneste!
Ligner dette et normalt hus? Med normale mennesker?
- Obersten ha meg si deg at... - En normal oppvekst?
Forfallet gjør meg kvalm. Manganiello...
- Ja, doktor? - Kamerat...
Ser du denne...? Det er morfin.
- Hva ville obersten? - Planene er en anelse endret.
På veien til Paris, før du passerer grensen...
...skal du stoppe i Ventimiglia, på via del Glinici 3.
- Hva venter meg der? - Du treffer herr Raoul.
- Han gir deg videre instruksjoner. - Hvor lenge har du vært i tjenesten?
Siden 1923. Tyrkia, Frankrike, Afrika...
- Ja? - Alt for familien og fedrelandet.
- Fedrelandet kommer før familien. - Ja, doktor.
Kamerat!
Mangianello... Ser du mannen der?
- Han heter Chi. - Hvem?
Han. "Chi" betyr "tre" på japansk.
- Er det normalt å hete Alberi? - Han er gigolo.
Moren min kunne vært moren hans.
Jeg sa at han ikke er normal.
Han forsyner henne med morfin, og utnytter henne.
- Alberi?
Forstår du hvorfor jeg forteller deg dette?
Fem minutter, doktor. Ellers rekker du ikke å pakke.
Hils obersten at han kan regne med meg.
- Alberi...! Alberi! - Alberi!.
Hvor har han gjemt seg?
- Har du vært uforskammet? - Nei, han er så sympatisk.
Alberi!
- Alberi!. - Alberi?
Chi-Chi!
- Har du vært oppe hos ham? - Jeg har lett overalt.
Til og med under sengen din.
- Hvordan går det? - Bedre i dag enn i går.
- I går var det veldig dårlig. - Jaså?
Da måtte vi ta tvangstrøya... I dag er det bedre.
- Vinden hever livsånden. - Jeg kan repetere i uendelig het...
Om staten ikke retter seg etter individets ideal, -
- hvordan skal individet rette seg etter statens ideal? Og så videre.
Blodbad og tungsinn...
Antonio, sønnen din skal gifte seg.
Gifter Marcello seg?
Blodbad og tungsinn.
- Se her... Bryllupstalen. - Hold opp, Marcello. Det er din far.
Vær så snill og skriv under.
Les! Det er mindre galt enn det virker.
Får jeg være alene med faren min en stund?
Da jeg var liten fortalte du om dine avstraffelsesmetoder.
- Jeg husker ikke noe. - Hvorfor skammer du deg?
Det er viktig for meg. Da du var frisk...
-...brukte du batong? - Ja.
- Og ricinolje? - Ja.
- Har du torturert også? - Ja.
- Har du drept også? - Gå din vei! Franz!
Tror du på skjebnen, doktor?
For to år siden i Afrika, etter et oppdrag...
...spør de meg: "Har du fått dine kontraordrer?"
"Hvilke kontraordre?" I Roma hadde de besluttet å avlyse.
- Det tjente ikke lenger noen nytte. - Gi gass.
Selv om vi tar dem igjen, kan vi ikke gjøre noe for kvinnen.
Det vet du. Vi kan ikke etterlate noen vitner.
Stopp! Jeg vil gå av!
Hva tjener det til? Kjør du!
Dr. Marcello!
Vi må dra dit. Vi har ansvaret. Se på den...
Stans!
Hvem skal ellers skrive rapport?
Strekk deg.
- Knepp opp buksene hans. - Politiet kommer!
Gi dere!
Stans!
- Hva heter du? - Marcello Clerici. Du?
Pasqualino Semirama. Kall meg Lino!
- Når skriftet du sist? - Ved min første nattverd.
- Det var ille. Hvor gammel er du? - 34.
Har du levd så lenge i synd? Hvilke synder har du begått?
Jeg har begått alle synder, også de verste.
- Alle? - Alle. Jeg har også drept.
Har du drept og likevel ikke følt behov for å skrifte?
- Hva? - Likevel ikke følt et skriftebehov?
Jeg var 13 år.
- Hva gjorde kameratene med deg? - De er dumme.
- Hva villede? - Ingenting.
- Jaså? Hva vil du ha for gave? - En pistol.
- En luftpistol? - Nei, en ordentlig en.
Jeg haren pistol, en Mauser. Vil du ha den?
- Du får den om du vil. - Hvor er den?
På soverommet mitt. Kom.
Jeg har også en orientalsk kimono.
- Kjenner du til "Madame Butterfly"? - Hvor skal vi?
Fortsett å fortelle! Hva ville han gjøre med deg?
Jeg forsto det ikke. Han var akkurat som en kvinne.
- Som en kvinne? - Han skalv.
Hva førte det til... kyss, berøring?
- Er det sikkert at du snakker sant? - Ja.
Hva skjedde mellom dere? Hadde dere kroppslig kontakt?
Skyt! Hva venter du på? Drep vakre "Madame Butterfly"!
- Fortell nå detaljene! - Hold opp, vær så snill.
Det høres nesten ut som en sodomittisk synd.
- Er det ikke verre å ha drept? - Ikke vær frekk.
Husk at jeg er presten. Du er synderen.
Etter den gangen... har du hatt flere forbindelser med menn?
- Nei. Et normalt sexliv. - Hva vil det si?
Et bordell i attenårsalderen... Så relasjoner bare med kvinner.
- Er det et normalt sexliv? - Ja. Hvordan det?
Men du har alltid levd I synd, gutten min.
Med "normalt" mener man ekteskap, ha en kone, en familie.
- Det er det jeg vil. - Bra... Bra!
Jeg er i ferd med å skape meg et normalt liv.
Jeg skal gifte meg med en småborgerlig jente.
Det må være en god jente.
Prat videre. Åpne deg!
Middelmådig... Full av innskrenkede ideer...
Små innskrenkede ambisjoner... Alt kretser rundt sengen og kjøkkenet.
- Du bør ikke si sånt. - Normalitet...
Jeg vil bygge opp en normalitet i livet mitt - sakte, men sikkert.
- Ja, men i religionen. - Bortenfor religionen.
Gud er så god... Jomfruen så moderlig... Kristus så barmhjertig...
Og presten er full av forståelse.
Du har ikke begått noe galt når det gjelder forbrytelsen min...
Du viste bare en viss forundring over at jeg ikke skriftet straks.
Du bør angre deg, gutten min, bønnfalle om tilgivelse.
Jeg har alt angret.
Jeg vil at tilgivelsen skal komme fra samfunnet.
Jeg skrifter meg i dag for de synder jeg kommer til å begå i framtiden.
Blodet som renvasker blodet... Den pris samfunnet krever av meg.
- Den skal jeg betale. - Hvilken sekt tilhører du?
- Hvilken revolusjonær gruppe? - Nei...
Jeg hører til dem som tar opp jakten på motstanderne.
Jeg løser deg fra dine synder...
Musikk!
- Leve brudgommen! - Leve Marcello!
- Gratulerer!. - Når er bryllupet?
- Neste søndag. - Hvorfor tok du ikke med bruden?
- På tide å skåle! - Vi skåler for brudgommen!
- Lenge leve brudgommen! - De fins småkaker.
- Fins det salte snacks også? - Jeg vil ikke ha de med mandler.
- Jeg har ingen glass. - Litt. En skvett for å skåle.
- Det går meg til hodet. - Jeg er her. Jeg har munnen full.
- Fortell en historie! - Nei, skal vi danse.
- Jeg er rørt over denne festen. - De ville bli kjent med deg.
- Ingen fare! En brikke ble ødelagt. - Det bringer hell!
Og lykke!
De er så overfølsomme. Når det fins en seende blant oss...
...i vårt selskap... blir det oppstandelse. Tilgi oss.
- Jeg drar snart på et oppdrag. - Så fint.
Presentasjonen din av meg var uvurderlig.
- Jeg er veldig takknemlig. - De nekter meg aldri.
Musikk! Spill! Få høre litt musikk!
Hør nå her! Quadrumvirene står utenfor og vil snakke med II Duce.
Plutselig høres et fryktelig skrik..
Nei... Nei!
Det holder...! Senigallia...? Hvor er du?
Begynner du nå igjen? Oppleksingen var altså ikke nok?
Slutt å gråte!
Nå fremføres den siste foxtroten av maestro Delerne.
Det betyr mye for deg å arbeide for OVRA.
Det gir meg følelsen å ha trådt inn i den normalitet som jeg snakket om.
- Hvordan er en normal mann...? - En normal mann...?
En normal mann, for meg..
...er han som snur seg for å skue baken på en vakker kvinne-
- som passerer forbi... og oppdager at han er ikke den eneste.
Minst seks stykker til gjør det... Det gleder ham...
...å se at de er som han... Hans likemenn.
Derfor liker de fullpakkede strender, fotball...
- ...og baren i sentrum. - Folkemengden på Piazza Venezia.
Han elsker de som er lik ham-
-og mistror de som føles annerledes.
På den måten er en normal mann en sann bror, en sann byboer...
- ...en sann fedrelandsvenn... - En sann fascist.
Har du aldri lurt på hvorfor vi er venner?
Fordi du og jeg skiller oss fra de andre.
Vi er to dyr av samme rase.
Marcello? Marcello! Er du der?
Hva står på? Syns du ikke? Jeg vet at du er enig.
Jeg tar aldri feil.
Hør: Det regner fra de drivende skyene
regner på de fattige tamariskene,
regner på de taggete, fjellaktige furuene
regner på den hellige myrten
regner på våre bare hender på våre lette klær
på duggfriska tanker som spirer av våre unge sjeler
på det vakre eventyret som igår bedåret deg
og bedårer meg i dag Oh, Ermione
Marcello, jeg er deg ikke verdig.
Marcello! Jeg er deg ikke verdig.
- Nei, jeg er deg ikke verdig. - Nå ligner du mammaen din.
Jeg må fortelle deg noe. Snu deg, ellers skammer jeg meg.
Etter det elsker du meg kanskje ikke mer, men jeg må si det.
Du forstår... Jeg er ikke det du tror at jeg er.
Jeg er ikke... uskyld.
- Hva syns du om meg nå? - Vi giftet oss fordi jeg elsker deg.
Jeg visste at du var et moderne menneske.
- Men jeg ville si det uansett. - Jeg har glemt å si en ting.
I Ventimiglia stiger vi av. Jeg har et møte der.
Men jeg vil fortelle deg alt.
- Ble du sint? - Du har elsket noen før meg.
- Det er ingen stor sak. Hvem var det? - En 60 år gammel mann. Et svin.
- Han er venn av familien. - Hvem er det?
- Advokat Perpuzio. - Perpuzio?
- Han var bryllupsvitne. - Han insisterte.
Hvordan skulle jeg kunne si nei?
- Det varte i seks år. - Seks år?
Seks år.
- Kom inn! - Unnskyld. Vi når Ventimiglia.
- Er vi ved via Glinici? - Nummer 3.
Dette er ikke noe museum. Gå inn!
Jeg henter de andre. De kommer straks ned.
Jeg er gal... helt gal.
Si det igjen... Legen er en venn av herr Raoul.
Kom an... Si det!
Jeg er gal, helt gal.
Jeg er gal.
Clerici!
Hva gjør du? Vi kaster bort tid... Kom!
- På hvilken måte? - Professor Quadris virksomhet...
...i Frankrike har blitt påtrengende og provoserende.
Den krever en straff som avskrekker.
Du skulle kontakte ham, inngi tillit og hente informasjon...
- I stedet... - I stedet?
Du har fått kontraordre fra Roma. Du skal bare eliminere ham.
- Er det klart? - Ja.
Oppdraget skal ikke skje i Paris. Du får velge sted og anledning.
Vær så god.
- Vi har ikke mer å tilføye. - Ålreit.
Jeg har således ikke noe alternativ.
Kamerat Clerici! Oppdraget bør utføres raskt og effektivt.
Kamerat!
Toget til Paris går om en time.
Jeg har mistet hatten min. Hvor er den?
Han sniker seg forsiktig inn. Han stiller seg bak meg og spør:
- "Hva gjør du?" - Kom og sett deg her.
"Jeg gjør hjemmeleksen min," svarer jeg. Han drar meg i hestehalen.
Men jeg... Tenk, jeg pleide å kalle ham onkel.
Han kneppet opp blusen min...
Jeg var helt utviklet da jeg var 15 år.
Han trykket meg hardt for å få meg til å besvime.
Så... Jeg vet ikke... lå jeg utstrakt på sengen...
Han lå oppå. Da forsto jeg. Jeg mistet all kraft.
- Likte du det? - Jeg var som lammet.
- Og så? - Han gjorde alt han ville gjøre.
Som jeg gråt! Som trøst sa han at han var heltvill etter meg.
Seks år?
- Medicis, 1537, takk. - Ni meter langt... bredde?
- Jeg venter. - Hvem ringer du til?
- Til en pukkelrygget. - Det bringer hell.
5 og 6. 6 ganger 9 er 54.
- 54 kvadrat meter. - Ja...
Det er en gammel professor fra mitt universitet.
Vi kalte ham Smerdiakoff.
Salen var alltid fullsatt.
Jentene på grunnkursene var forelsket i ham.
Er det opptatt? Vennligst ring opp om en stund.
Det år jeg skulle ta eksamen ga de ham ricinolje.
Det er ni år siden. Lurer på om han husker meg.
Jeg gikk til ham for å drøfte oppgaven min.
- Han spurte om jeg var fascist. - Hva svarte du?
Jeg svarte ingenting.
Han sa han ikke kunne fortsette å undervise filosofi i et fascistland.
Hallo?
Clerici. Jeg var din student i Roma. Det hadde vært hyggelig å treffe deg.
Jo, professor. Jeg stilte spørsmål som gjaldt min eksamensoppgave.
Det var samme år som du sluttet å undervise.
Det er lenge siden. Het du Clerici?
Ja. Jeg husker at du sa...
"For min del er tiden for refleksjon over. Nå er det på tide å handle."
- Så du vil treffe meg? - Ja.
- Hvorfor? - Av ingen spesiell grunn.
Det snakkes om mye om deg i Roma. Det hadde vært hyggelig å treffes.
Få se... Du kunne komme hjem til meg.
- Selvsagt. Når? - I dag alt. På ettermiddagen.
- Kom på en kaffe! - Jeg er i Paris på bryllupsreise...
- Går det bra å ta med min kone? - Ja visst. Rue Saint Jacques 18.
- Vi ses da. - Takk!
Han har en vakker stemme. Han virker ikke som en pukkelrygg.
Hvordan skal jeg kle meg? Promenadekledd eller fin kledd?
Forresten... Han er sikkert den intellektuelle typen...
negativ og impotent. - Hva vet du om det?
- Ikke noe. Det sa alltid onkelen min. - Onkel Perpuzio.
Le du... Det var han som skrev det anonyme brevet.
Hold munn!
Marcello?
- Svar og si at jeg ikke er her! - De snakker jo fransk.
- Nei, de snakker italiensk. Svar da! - Ja.
Hallo...? Han er ikke her... Det skal jeg hilse ham.
Han sa at han ringer i ettermiddag. Manganiello, for et navn!
- Hva vil dere? - Jeg heter Clerici.
- Du har tatt feil dør. - Nei, det har jeg ikke.
- Er du italienere? - Professoren venter dem.
Marcello!
Løp derfra, Marcello! Han biter deg! Flykt!
Stopp, Roby...! Legg deg, Roby.
Du er vel herr Clerici...? Kom inn.
- Du trenger ikke være redd. - Jeg er slett ikke redd.
Kom! Han gjør ikke noe mot vennene mine.
Rart. Andre hunder pleier å logre for meg.
Er det første gang i Paris? Liker dere det?
Ja. Stasjonen er veldig vakker, og hotellet. Her, også.
- Vær så god. - Takk.
Hvis du vil, kan jeg vise deg litt rundt i byen.
Ja! Når du kommer til Roma kan jeg vise deg byen...
...torgene, kirkene og museene.
Hva gjør de? Kaffen blir kald. Kom, barn! Kaffen blir kald.
- Lurer på hvorfor hun er fiendtlig. - Syns du at hun er fiendtlig?
Hun er kjempesnill. Hun behandler meg som om vi hadde vært gamle venner.
Hun har noe imot meg. Jeg har aldri møtt henne. Hvem er hun?
- Hun er gift med professoren. - Hun kunne vært datteren hans.
Hørte du ikke at hun sa "jeg roper på min mann"?
- Sa hun "min mann"? - Ja visst.
- Å trykke det koster for mye. - Vi kan ikke stensilere alt.
- 30000 kopier er ingen vits. - Vi tar trykkeriet i Montparnasse.
Prisene siden! Kjøp en presse! På tre må ned er har vi betalt...
Herr Clerici, min mann sier unnskyld. Han kommer om noen minutter.
- Selvsagt Vi har det ikke travelt. - Han foreslo middag i kveld.
- Gjerne. - Så danser vi på Joinville.
- Nå? - Jeg vil alltid danse.
- Får man fremdeles danse i Italia? - Jeg kom på at det er umulig.
- Hvorfor? - Jeg har ikke noe å ta på meg.
- Vi går og kjøper en kjole. - Ja! Skal vi gå straks?
Nei. Jeg har en time halvfire. Jeg passerer hotellet ved femtiden.
- Hvor bor du? - På Hotel d'Orsay.
- Vi venter på deg fem. - Nei, det er bare for kvinner.
- Mennene får betale. - Får jeg gå? Blir du skuffet?
Vis inn ham til professoren.
- Kom inn! Har du fått kaffe? - Ja, takk. Vi ses!
- Vi ses! - Giulia... Jeg er nysgjerrig...
Før du giftet deg, hadde du alt gått til sengs?
Jeg er nysgjerrig, Clerici... Kom du hit for å treffe meg?
Husker du, professor... Da du steg inn i salen måtte vi lukke vinduene.
Du tålte ikke lyset og bråket.
Jeg forsto senere hvorfor du gjorde det. I alle disse årene...
Vi du vite hva jeg husker best...? Stemmen din.
"Forestill dere en underjordisk grotte!"
"Der inne bor mennesker helt siden barndommen."
"Alle er bundet og kan bare se hulens dyp."
"Over dem brenner et bål på avstand."
"Mellom ilden og de fengslede hever seg en lav mur -
- lignende den skranke som taskenspillere reiser -
- mellom seg og folkemassen."
- Det var i november 1928. - Jeg husker det.
"Tenk dere at mennesker går langs denne mur -
- bærende statuer av tre og av stein. Statuer som er større enn muren."
Disse minnene var de beste du kunne ta med deg fra Roma.
- Platons fengslede fanger. - Som de ligner dem.
- Hva ser de? - Hva ser de?
Du som kommer fra Italia, bør vite av erfaring...
De ser bare ildens skygger i dypet av hulen foran dem.
"Skygger" gjenspeilinger av det som du utsettes for i dag i Italia.
Hvis fangene hadde vært fri til å snakke...
...Ville de ikke kalt det de så for "realitet"?
Jo... bra! Jeg ville byttet "realitet" mot "realitetens skygger".
"Hulens myte". Var det eksamensoppgaven du snakket om?
- Avsluttet du den? - Du sluttet, så jeg skrev en annen.
Det var leit. Jeg hadde stort håp til deg... til dere alle.
Det tror jeg ikke! Hadde det vært sant, ville du aldri dratt.
Bra...! Sveiv på... Mer...!
Fortere... fortere... fortere!
Vi hadde nådd et punkt. Det fantes ikke noe annet valg...
...enn å emigrere. Vi ønsket at alle følte frustrasjonen vår -
- de landflyktiges opprør, meningen med kampen vår...
- ...den historiske betydningen. - Store ord.
- Du dro og jeg ble fascist. - En fascist snakker ikke sånn.
Ja...? Ja, det er meg. Jeg er lutter øre.
En eneste elsker?
Hun la seg i halmen foren rødbruset hallik
en jøde som luktet hvitløk som på vei fra Formosa
hadde trettet seg ut på et bordell i Shanghai.
- Får jeg virkelig låne revene? - Ja, så lenge du vil.
Takk.
Jeg kommer straks.
- Spionerer du alltid på folk? - Ikke snakkfransk med meg!
Jeg har møtt en kvinne med dine øyne.
- Hvor? - I Ventimiglia.
En forbløffende likhet.
- Hva gjorde hun? - Hun var hore.
- Takk... Kysset hun bra? - Hvordan ville du kysset?
- Og så? Hva skjedde? - Vi omfavnet hverandre, det var alt.
Siden har jeg villet treffe henne igjen.
- Hvorfor er du så fiendtlig? - Fordi jeg er oppriktig.
Du har et arr der.
Slipp meg... Usling! Nei!
Hva skal det tjene til? Det er ikke forgylt som jeg trodde.
På avstand er det mindre enn det jeg har på nattbordet.
Minst en gang i måneden kaster en ulykkelig forelsket ut derfra. Dumt!
- Vil du opp i det? - Ja.
- Drosje! - Ja! Vi drar opp i Eiffeltårnet!
- Fort, til Eiffeltårnet. Ha det! - Du, da? Marcello!
- Kom her... Mykt... - Hopp!
- Haken, Hélène... Slik. - Hopp!
- Knærne, Denise. - Hopp!
Pust!
Det begynner å løsne, hva?
Bøy!
- Hopp! - Hodet!.
Hold sammen pliéen!
Rélevé... Blikket, Margot...
Ikke vær redd... Der! Bra.
Fem minutters pause!
- Takk, frue! - Takk, frue!
- Kan vi prate et sted? - Her.
- Nei, ikke her. - Hvorfor ikke?
Jeg har venner i Brasil. Jeg forlater alt om du blir med.
Jeg har venner i Italia. Jeg har fått et brev... Les det.
"Hvis du får dette brevet, tross fengselets sensur..."
Bevegelsene kan ikke være rene nok. Slik!
Hvorfor sluttet du? Fortsett!
Om natten sparker de på døren for å hindre meg i å sove.
- Hvorfor...? - Fortsett!.
- Hvorfor skal jeg lese dette brevet? - Jeg forteller det siden.
Så utfører de skinnhenrettelser. Jeg har blitt ført til prest tre ganger.
Jeg har nektet å ta imot siste olje.
De gir meg ricinolje tross at de burde ha forstått at etter 20 år-
- har jeg vent meg til det. Den har ingen effekt.
- Hvorfor skulle jeg lese brevet? - Vi du at jeg skal si det?
Du er en fascist. En spion! Vet du hva vi kaller deg her...? "Angiver"!
- Vet mannen din om det? - Hvorfor tror du han tok imot deg?
Du er en mark Du gjør meg kvalm!
Jeg henter Giulia på hotellet. Vi tar neste tog tilbake til Roma.
Det vil du ikke gjøre. Det er du for nedrig til.
Marcello... Omfavn meg!
Marcello, jeg er redd...
Ikke gjør oss noe vondt...
Lov det... Lov det, jeg ber deg...
Jeg kan ikke.
Giulia...! Kom og se!
Anna, kom!
Overraskelse!
- Se for noen farger! - For en drøm!
Giulia, kom og se her!
Anna, guddommelig!
Se så vakker den er!
Giulia, kom!
Det er veldig stort og helt i tre... med enorme senger.
Det var min bestemors. Jeg dro ofte dit med Luca.
Kom, Roby...! Siden hendelsene i Spania har vi ikke forlatt Paris.
Nei, Roby! Det holder...! Savoy er fantastisk vakkert.
Doktor!
Doktor! Jeg vet at du er der bak. Hvorfor vil du ikke treffe meg?
Hele dagen har jeg måttet løpe etter deg. I kulda, fy rakkeren!
Kom! Vi tar og prater litt.
Hva er det? Er det noe galt?
Har du tanker? Vi kan prate om det.
Jeg har også mine plikter. Tiden går!
Hva venter vi på? Du får ingen ferdig plan.
Stopp opp litt.
Det er ham du skal skygge, ikke kona.
Det nytter ikke å skrike til fuglene!
De forstår ikke italiensk, for pokker!
Han tror det fins italienske fugler i Paris...
"For pokker..." Doktor! Jeg forstår deg.
Men oppdraget må utføres raskt og effektivt.
Kvinnene vil ikke vite av oss For vi bærer den svarte skjorten.
Tredje etasje!
- Tar du det ille opp om vi gjør slik? - Nei.
Så dum du er...
Du innrømte selv for en stund så... "Hvis du ikke hadde vært gift.."
Det kan jeg ha sagt... Men nå er jeg gift.
Det betyr ikke noe.
- Ja... men hvordan er han? - Jeg liker ham.
Men...
- Nå prøver jeg kjolen. - Nei, bli der.
Jeg vil kle på deg.
Så morsom du er... Skal du leke kammerpike nå?
Hva gjør det? Jeg liker å gjøre det.
Ikke se, er du snill! Jeg blir Sjenert.
- Hvorfor? Jeg er jo også kvinne. - Ja, men du har noe i blikket.
Snu deg.
Så fin.
Jeg elsker Paris sånn!
Vent til Marcello får se den!
Fioler! Vi herren ha fioler?
Vil du kjøpe fioler...? De kommer fra Parma.
- Kommer de fra Parma? - Ja.
Jeg tar en bukett.
Takk.
- Opp alle bundne treller! - Opp alle bundne treller.
- Som sulten knuget har. - Nå drønner det av rettens velde
til siste kamp der gjøres klar.
Alt det gamle vi med jorden jevner.
Slave sti opp for å slå deg fri Fra mørket stige vi mot lyset.
Vi intet har, men alt vi evner.
Så samles vi på valen seiren vet vi at vi får
for Internasjonalen skal få sin folke vår.
Så samles vi på valen Seiren vet vi at vi får.
For Internasjonalen skal få sin folke vår.
Hopp inn!
- Kom!. - Hva er det?
- Liker du fioler fra Parma? - De er ikke til meg.
Jo, de er til deg.
Du visste ikke at jeg var på hotellet... De er til Giulia.
Nå er de til deg.
- Anna! - Giulia blir smellvakker i kveld.
Halv ni på hotellet!
Vet du at jeg er trist? Vi har ikke elsket siden vi kom til Paris.
Marcello... Knærne dine stikker ut.
Marcello...
En nyhet... Anna og mannen har et hus i Savoy.
Professoren drar dit i morgen. Anna blir i Paris noen dager til.
Så drar også hun. De vil at vi skal besøke dem i fjellene.
Jeg fikk adressen...
Er det ikke snilt?
I villaen har de enorme senger som knirker forferdelig.
Rundt er det skog der ingen noensinne går...
Anna sa... at man kan elske rett på bare snøen.
Forestill deg professoren løpe rundt i snøen helt naken.
Jeg var overbevist om at du var den nye typen italiener.
- Vi er i ferd med å skape ham. - Med undertrykking?
- Nei, som forbilde. - Ved å gi dem ricinolje...?
Kaste folk i fengsel? Torturere dem, tvinge dem?
Anna... Det holder. Ro deg ned.
Clerici er fascist og jeg er antifascist.
Det visste vi alt før. Tross det spiser vi middag sammen.
Den gamle professoren og tidligere studenten gjenforenes etter flere år-
- på en kinesisk restaurant. Jeg er klar til å vedde på...
- ...at du bytter side. - Det er umulig, professor.
Min mann er så rett på sak, han tror at han kan overbevise deg.
Jeg har ikke glemt at du var en av mine beste studenter.
Ja! Fortell! Hvordan var Marcello som unggutt?
- Altfor alvorlig. - Er det ikke det som må til?
De riktig alvorlige er aldri alvorlige.
- Har du aldri sett mannen din le? - Et par ganger.
- Karakteren hans er sånn. - Sånn er den ikke i det hele tatt.
Bli i Paris! Samværet med oss vil gi dere store innsikter.
Betrakt det som en viktig anledning for dere.
- Hva vet du om det? - Nettopp.
Han er i Paris for å more seg med kona si.
Har Giulia fortalt om forslaget vårt? Vi har et hyggelig gjesteværelser?
- Med en enorm seng! - Fra Savoy tar dere dere til Italia.
Takk, men jeg lovte Giulia å vise henne Paris.
Min mann drar i morgen. Dere ser Paris først og kommer siden.
- Vil du det, Marcello? - Selvsagt syns jeg det.
- De er jo så vennlige. - Hvis du vil...
- Vi du ikke, Giulia? - Jo da.
Si om du syns at jeg er usympatisk.
Ikke vær pinlig, Anna.
- Vi får se, eller hva, Giulia? - Ja.
Vi bytter plass.
Som det snurrer i hodet... Det rører seg som restauranten på toget.
Med den idiotiske typen.
- Unnskyld. - Marcello...
Vis likevel en prøve på vårt vennskap. Vi må sende... et brev.
Til en av våre i Roma. Bare du kan hjelpe meg.
Det må overleveres personlig. Det haster ikke. Etter Savoy.
- Jeg risikerer å havne i fengsel. - Mine folk risikerer betydelig mer.
Du vil kanskje få meg kompromittert.
Å sitte i et fascistiskfengsel ville kanskje gjøre deg godt.
Ha meg unnskyldt.
Hva står på?
Er du syk?
Pass opp, doktor!
Jeg er her for å beskytte deg og du vil drepe meg?
Jeg vil ikke drepe noen. Jeg vil ikke ha den. Ta den!
Hva vil dette si? Vi du gi opp?
Nei... Den plager meg. Den er så tung.
Jeg har ikke bruk for den. Jeg kan ikke engang bruke den.
Doktor...
Kamerat.. Se meg i øynene!
Dette er en krig. Den som trekker seg, er en desertør.
Hvem har ikke tenkt på å gi opp en gang i livet sitt?
- Det var ikke det jeg ville. - Jeg, også. Jo da...
Men siden spør jeg meg: "Hva tenker du på, Manganiello?"
Det handler ikke om fedrelandet, eller om æren...
Det handler om deg selv...
Da klappet jeg meg på skulderen, tente en sigar og sa meg...
"Kom an... Fatt mot..."
"Kamerat Manganiello... Kødder ikke du, kødder noen med deg."
- Skynd deg! Vi skal danse! - Vent, jeg vil snuble!
Kom!
Takk Hadde du vært den du utgir deg for ville du ha tatt brevet.
Du hadde brukt det for å avsløre medarbeiderne våre i Roma.
Ser du... Det står ingenting i det.
Et lite bedrageri for å sette deg på prøve.
- Få dem til å slutte! - Hvorfor det?
De er jo så vakre.
Var det noe å se? Dette er Paris! Jeg er en kvinnelig pasje, hva?
Du er helt sprø.
Nå danser vi!
Alle sammen...!
- Han drar i morgen ved daggry. - Vent... Kona, også?
- Nei. - Det er det beste.
Vi ses i Roma...! God fortsettelse!
Hva tenker du om meg, professor? Jeg er så beruset.
Det gjør en godt å bli beruset innimellom.
Du gir meg skjelvende knær, som når man går opp til eksamen.
Du trenger ikke være redd.
Jo... Jeg reiser også imorgen med mannen min.
Du får ikke dra.
Bli for min skyld, jeg ber deg. Du skulle dra med meg og Giulia.
Din kone tåler meg ikke.
- Unnskyld! - Giulia er en idiot. Hun er full.
- Vi har alle mistet hodet i kveld. - Hun tåler deg visst.
Tvert imot har hun sagt... at hun beundrer deg.
- Hva har hun sagt mer? - At hun finner deg... forførerisk.
Jeg har ombestemt meg... Jeg blir i Paris...
...med dere. Blir du fornøyd da?
Anna, professoren gir meg skammelige forslag!
Hjelp, Anna! Jeg føler meg så lykkelig at jeg snart har det dårlig!
Ha det!
Fy pokker så søvnig jeg er.
- Manganiello... - Ja, doktor?
- Jeg drømte så rart. - Jaså?
Jeg var blind, og du kjørte meg til en klinikk i Sveits...
- ...for at jeg skulle opereres. - Sveits er vakkert.
Professor Quadri skulle operere meg. Operasjonen lyktes.
Jeg fikk tilbake synet... og dro av sted med professorens kone.
Hun var forelsket i meg.
Sveits... Jeg husker i Milano, som barn sang vi en sang...
I Afrika... Etter mye bry og fire døde viste det seg-
-at det ikke hadde vært nødvendig.
Min overordnede skrek: "Du har satt meg i klistret!"
- "Dere er noen beist!" - "Nei, vi er menn, ikke beist."
Hvorfor gikk ikke kvinnen og la seg igjen? Jævla hore!
Herregud... Det er klart at kjærligheten...
Hva er det du prøver å si?
Nei... Ingenting, doktor.
Jeg sier at kjærligheten iblant kan skape mirakel.
Vi har tatt dem igjen.
Er du sikker på at det er dem?
Vi holder oss på 20 meters avstand.
- En bil kjører bak oss. - Hva så?
- Forfølger den oss? - Hvorfor tror du det?
- Hva i...! - Se opp!
- Kanskje han er skadet. - Nei, ikke gå ut!
- Hvorfor? - Jeg er redd.
Vi kan ikke sitte her... Vær rolig.
Vent her.
Jeg trodde at han var skadet. Hva er det? Hva vil du meg?
Pass opp, jeg skyter!
For en feiging! Det har jeg alltid sagt.
La meg gjøre skittjobben, men ikke med en feiging.
Feiginger, homofile, jøder... De er alle av samme slag.
Jeg ville stilt dem mot en mur alle sammen.
Eller så ville de bli drept straks, knapt født.
Hør etter...! Hans Majestet Kongen-
- har godtatt regjeringssjefen og statsministeren-
- Benito Mussolinis avskjedssøknad-
- og har utpekt marskalk av Italia, Pietro Badoglio-
-til ny regjeringssjef.
Så elegant du er i mammas hatt!
Bærer du reven som mamma tok med fra Paris? Fint, Marta!
Hans Majestet Kongen har godtatt regjeringssjefen-
- og statsministeren Benito Mussolinis avskjedssøknad-
- og har utpekt marskalk av Italia Pietro Badoglio-
-til ny regjeringssjef.
Du flyr...
Et rødt eple.
- Slik!. - Ferdige.
- Vær hilset, Maria, full av nåde. - Vær hilset, Maria, full av nåde.
- Herren er med deg. - Herren er med deg.
- Velsignet er du blant kvinner. - Velsignet er du blant kvinner.
Og velsignet er din livsfrukt Jesus.
- Hellige Maria, Guds mor. - Hellige Maria, Guds mor
- be for oss syndere. - Be for oss syndere
- nå og i vår dødsstund - nå...
- Det var Italo. - Amen.
Amen.
Nå sover vi. Legg deg ned og suss god natt.
- Italo? - Ja, Italo.
- Hva ville han? - Han venter på det vanlige stedet.
Italo... Etter så lang tid.
For noen svin! De drikker fordi kongen har avsatt Mussolini-
- som de hyllet helt til i går. Måtte de jages bort snart.
Hvorfor skal du treffe ham? Hva tjener det til?
Om han har ringt, trenger han meg. Da går jeg dit.
Jeg holdt ham alltid med selskap.
Jeg ledsaget ham overalt. Han sa at når jeg beskrev ting-
- var det som om han så dem med sine egne øyne.
Gå og legg deg.
- Vær forsiktig, Marcello! - Hvorfor?
- Hva mener du? - Ingenting.
Vent! Hva skal du gjøre nå?
Det som alle gjør som tenkte som jeg.
Når man er i mengden løper man ingen risiko.
Jeg vet det, men det som skjedde paret Quadri...
Hva snakker du om?
I Paris... Anna...
Kanskje for at hun ville skille meg fra deg...
Hun sa at du arbeidet for OVRA.
- Hva svarte du da? - At jeg ikke brydde meg om det.
At jeg var din kone og jeg elsket deg.
Og om du gjorde det, hadde jeg ingenting å innvende.
Men da hun og mannen hennes ble myrdet... ble jeg redd.
Hva tenker du om det nå?
Jeg tenker at... det kanskje...
...Var veldig viktig for karrieren din.
Det er sant.
Ikke gå ut, Marcello!
- De skader deg kanskje. - Nei, det er i orden.
I bunn og grunn gjorde jeg bare min plikt.
- Hvorfor vil du gå? - Jeg vil se et diktaturfalle.
Marcello!
Mamma, hvor er du? Jeg er redd!
Jeg kommer, vennen min!
Marcello?
- Marcello!. - Du er fremdeles prippen.
- Hvor? - Der.
- Hva spiser du? - Jeg klarer meg på katter.
Det sies at katt smaker som kanin. Synd at vi ikke møttes i går.
- Jeg hadde en kake med krem. - Med ekte krem?
- Ja. - Da trenger man egg.
En venn av meg bor på landet. Han sender meg brød.
- Ferske egg? Brød? - Han sender meg det meste.
Hos meg fins alt... smør, ferskest. Iblant kylling.
- Med bakte poteter? - Potet, også.
Hvis du følger meg hjem, kan jeg lage en omelett.
Med tomatmarmelade. Du må være lei av å spise katt.
Jeg har ikke spist så mange. De er vanskelige å få tak i.
- Hva gjør du da? - Da må jeg spise rotter.
- Det fins vel mus? - De er for magre.
Jeg bor ikke langt unna. Kom og spis hos meg.
- Får jeg sove der også? - Hvis du vil.
- Så vakre sko... så myke. - En gave.
Jeg har også fått en gave, en siamesisk katt.
- Var den god? - Litt hard.
Jeg har et par sko i semsket skinn. Vi du ha dem?
Og en orientalsk kimono, som "Madame Butterfly" har.
- Vet du hvem "Madame Butterfly" er? - Lino!
- Du heter vel Lino? - Jeg... Ja.
- Du har vel vært sjåfør? - Ja, for mange år siden.
Nettopp...
- Du hadde en pistol. Ikke sant? - Jeg?
- Hva er det du vil si? - Du leverfremdeles.
- Jeg kjenner deg ikke. Hva vil du? - Hva er det for et arr?
- En ulykke. - Hva slags ulykke?
- Hva vil dere? Slipp meg! - Hva gjorde du 25. mars 1917?
- Hvem er du? Er du gal! - Hva gjorde du 25. mars 1917?
- La meg være! - Hvor var du 15. oktober 1938?
Hva gjorde du?
Hva gjorde du om ettermiddagen.
- Hva gjorde du? - Hold opp!
- Jeg må få vite det! - Slipp meg!
Morder...!
Han har drept en mann, en eksilpolitiker.
15. oktober 1938! Professor Quadri...! Luca Quadri!
Og kona hans... Anna Quadri!
Han er pedofil, homofil og fascist!
Navnene hans er Pasqualino Semirama!
- Pasqualino Semirama! - Marcello...
Jeg ber deg... Vær stille.
Marcello... Hvor er du?
- Fascist...! Han, også. - Marcello... Hva gjør du?
- Han, her... Han er fascist. - Nei, Marcello!
Nei, Marcello. Jeg ber deg... Nei! Marcello...
- Italo Montanari...! Fascist! - Marcello...
Hvor er du? Kom!
Kom! Marcello!
Marcello!
Marcello...!
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv